Potrivit unui comunicat al CCR, Curtea a stabilit că legea criticată respectă principiul constituţional al bicameralismului, întrucât nu există nici deosebiri majore de conţinut juridic şi nici o configuraţie semnificativ diferită între formele adoptate de cele două Camere ale Parlamentului.
„Legiuitorul are competenţa de a reglementa un regim juridic diferit de dreptul comun în privinţa cesiunii de creanţă realizate în beneficiul unui cesionar I.F.N., având în vedere că se impune susţinerea unei categorii vulnerabile de consumatori. Totodată, legiuitorul dispune de libertatea de a aprecia dacă, într-un anumit moment, se impun măsuri de protecţie a consumatorilor, chiar dacă în acest mod se creează o situaţie diferită în raport cu consumatorii de servicii financiare bancare”, potrivit CCR.
În ceea ce priveşte critica de neconstituţionalitate privind încălcarea, prin dispoziţiile legale criticate, a principiului neretroactivităţii legii, prevăzut la art.15 alin.(1) din Constituţie, Curtea a reţinut că principiul pacta sunt servanda poate fi supus unor atenuări impuse de situaţii ce intervin pe parcursul executării contractului.
Aceste situaţii nu au putut fi avute în vedere la încheierea acestuia şi pun una dintre părţile din contract în situaţia de a nu-şi mai putea onora obligaţiile contractuale.
„Curtea a mai reţinut că dreptul de proprietate al instituţiilor financiare nebancare nu cunoaşte nicio limitare în condiţiile impreviziunii, adaptarea/încetarea contractelor neînsemnând nici măcar limitarea dreptului de proprietate, dispoziţiile criticate fiind conform prevederilor art.44 din Constituţie”, mai spune CCR.
Costul total al creditării nu poate depăși 1% pe zi
Senatorul PSD Daniel Zamfir a scris joi pe pagina sa de Facebook că „dobânzile aberante ale IFN-urilor au devenit istorie, după ce CCR a respins contestaţia USR”.
El arată că în cazul creditelor de consum în valoare maximă de 5.000 lei, costul total al creditării nu poate depăşi 1% pe zi.
Concomitent, valoarea totală plătibilă de către consumator nu poate depăşi dublul valorii totale a creditului, incluzând aici si orice cheltuieli legate de recuperarea creditului, inclusiv cu executarea silită.